El Castell d’Amor al Tirant lo Blanch (capítols LIII-LV): espectacle, iconografia i literatura
Metadatos
Mostrar el registro completo del ítemcomunitat-uji-handle:10234/9
comunitat-uji-handle2:10234/8016
comunitat-uji-handle3:10234/8623
comunitat-uji-handle4:
INVESTIGACIONMetadatos
Título
El Castell d’Amor al Tirant lo Blanch (capítols LIII-LV): espectacle, iconografia i literaturaAutoría
Fecha de publicación
2021-11-15Editor
Universitat de ValènciaISSN
1579-7422Tipo de documento
info:eu-repo/semantics/articleVersión de la editorial
https://ojs3.uv.es/index.php/Tirant/article/view/21949/19518Versión
info:eu-repo/semantics/publishedVersionPalabras clave / Materias
Resumen
Una celebració festiva del Castell d’Amor, esdevinguda el 1215 a Treviso, consistí a dramatitzar una batalla d’homes
que assetjaven un castell defensat per dones, que llançaven als contrincants flors o altres objectes ... [+]
Una celebració festiva del Castell d’Amor, esdevinguda el 1215 a Treviso, consistí a dramatitzar una batalla d’homes
que assetjaven un castell defensat per dones, que llançaven als contrincants flors o altres objectes inofensius. Altres
testimonis medievals posteriors atorguen a aquest patró un embolcall cortesà —el déu Amor és senyor de la fortalesa— i també una lectura al·legòrica del matrimoni com a punt de trobada per als promesos. El Tirant lo Blanch desenvolupa aquests matisos als capítols liii-lv. Més concretament, en un dels nombrosos espectacles programats per
celebrar unes noces reials, diversos grups de gent armada intenten, un grup rere d’altre i sense aconseguir-ho ningú,
entrar per força en un castell de fusta governat pel déu Amor. Després, la reina, acabada de casar, s’atansa al castell
i adreça al déu pagà unes paraules que el convencen perquè òbriga la porta a ella i a tothom. Amb aquesta tradició
al·legòrica també s’hauria de relacionar un altre setge amorós representat al capítol ccccxxxiv, que oposa els fets
d’armes de Tirant a les paraules suplicants de Carmesina. A més, tots aquests episodis adapten referents sacres a la
casuística de l’amor cortès. Aquest article té l’objectiu de contextualitzar i interpretar el passatge tirantià del Castell
d’Amor a la llum de la literatura, la iconografia i la pompa cívica a l’edat mitjana. [-]
A pageant of the Castle of Love that took place in 1215 in Treviso consisted of dramatizing a battle of men besieging
a castle of ladies who defended it throwing flowers or other harmless objects at their opponents. ... [+]
A pageant of the Castle of Love that took place in 1215 in Treviso consisted of dramatizing a battle of men besieging
a castle of ladies who defended it throwing flowers or other harmless objects at their opponents. Other later medieval
witnesses arrange this plot with a courtly envelope—the god of Love is lord of the fortress—and with an allegorical
lecture of marriage as a gathering place for bride and groom. Tirant lo Blanch develops these last nuances in chapters
liii-lv. More specifically, in one of the many spectacles scheduled to celebrate a royal wedding, groups of armed
people try, one after the other and all of them in vain, to enter by force into a wooden castle ruled by the god of Love.
Finally, the newlywed queen comes up to the castle and addresses some words to the pagan god to convince him to
open the door for her and everyone. This allegorical tradition should also be related to another siege of love represented in chapter ccccxxxiv, which opposes Tirant’s warlike facts to Carmesina’s pleading words. Moreover, all these
episodes adapt sacred referents to the casuistry of courtly love. This article aims to contextualize and interpret Tirant
lo Blanch’s passage of the Castle of Love in the light of medieval pageantry, iconography and literature. [-]
Publicado en
Tirant: Butlletí informatiu i bibliogràfic de literatura de cavalleries, núm. 24, pàg. 21-26, (2021).Derechos de acceso
info:eu-repo/semantics/openAccess
Aparece en las colecciones
- FIL_Articles [326]